Svensk text: SSG - Incubator
www.SweSUB.nu
BERLIN, TYSKLAND
- Du väckte mig inte. - Du sov.
Du ville inte äta frukost med mig.
Jag har kokat ett ägg. Det skulle jag inte gjort om jag inte ville träffa dig.
Te eller kaffe?
Stannar nån tillräckligt länge för att få reda på hur du fungerar?
- Vad ska du göra ikväll? - Jag ska träffa min dotter.
Din dotter? Du har inte berättat att du har en dotter.
Hon har varit utomlands ett år.
- Sa du te? - Jag ger mig av.
Ha det så roligt med din dotter.
Biljetter, tack.
NEUSTADT, VÄSTTYSKLAND, 1958
Hallå!
Dina fötter!
Upp med dig.
Allt är bra.
Var bor du?
Det är här uppe. Jag klarar mig nu. Tack.
Hej då.
Ta hand om dig.
Jag är orolig för honom. Han ser hemsk ut.
- Han behöver ingen doktor säger han. - Jag behöver ingen doktor.
- Peter! - Vi ska inte gräla om det här.
- Det påminner mig om...hur gammal är du? - Michael är 15.
Det är scharlakansfeber. Han kommer att ligga till sängs i flera månader.
- Han måste isoleras. - Håll dig borta, Emily. Det är smittsamt.
Emily?
- Hur mår du? - Bättre.
Jag skulle berätta... Dagen då jag blev sjuk hjälpte en kvinna mig.
- Hjälpte hon dig? - Ja, hon tog hem mig.
Har du hennes adress?
Ja?
Jag tog med de här blommorna för att säga tack.
Ställ dem där borta.
- Jag har varit sjuk i tre månader. - Mår du bättre nu?
Ja, tack.
- Har du alltid varit svag? - Nej, jag har aldrig varit sjuk innan.
Det är extremt tråkigt. Det finns ingenting att göra.
Jag besvärade mig inte ens att läsa.
Tack igen.
Vänta... Jag följer med dig. Jag måste till jobbet.
Vänta i hallen medan jag byter om.
Det finns två hinkar till därnere. Fyll dem och ta med dem upp.
Du ser löjlig ut, titta på dig själv.
Så kan du inte gå hem.
Ta av dig kläderna. Jag ska tappa upp badvatten åt dig.
Badar du alltid med byxorna på?
Det är okej, jag ska inte titta.
Jag ska hämta en handduk åt dig.
Det var därför du kom tillbaka.
- Du är så vacker. - Vad pratar du om?
Titta på mig.
Försiktigt.
- Du besvärar din mamma. - Jag har ju bett om ursäkt.
- Du skrämde henne. - Jag gick vilse. Kan jag få mer?
Hur kan man gå vilse i sin hemstad?
Jag skulle till slottet, men kom till idrottsplatsen.
- Han ljuger. - Nej då. Michael ljuger aldrig.
- Jag vill tillbaka till skolan imorgon. - Du måste vara hemma tre veckor till.
- Jag tänker gå. - Peter!
- Så här? - Precis.
Inte så snabbt.
Det är bra. Gör det igen.
- Vad heter du? Ditt namn? - Varför vill du veta det?
Jag har varit här tre gånger. Jag vill veta vad du heter. Vad är det för fel?
Ingenting... Det är inget fel med det.
- Jag heter Hanna. - Du såg så misstänksam ut.
- Vad heter du då? - Michael.
- Så jag är med en Michael. - Hanna...
Begreppet om hemlighet är centralt för litteratur i väst.
Hela idén av karaktären...
...definieras av människor som har specifik information.
Vilket för olika skäl... Ibland perversa... Ibland ädla...
Är de säkra på att det inte ska avslöjas.
- Du berättar aldrig vad du studerar. - Studerar?
I skolan.
- Lär ni er språk? - Ja.
- Vilka språk? - Latin.
Säg nåt på latin.
- Det är Horace. - Det är vackert.
Vill du höra lite grekiska?
- Det är vackert. - Hur kan du veta det?
Hur kan du veta det, när du inte vet vad det betyder?
- Vad studerar du i Tyskland? - Jag studerar en pjäs...
Av Gotthold Ephraim Lessing. Har du hört talas om honom?
Pjäsen heter "Emilia Galotti". Du kan få läsa den.
- Jag lyssnar hellre på dig. - Okej.
Akt ett, scen ett. Sättning: En av prinsens kammare.
Prinsen:
- Jag är inte särskilt bra. - Fortsätt.
"Besvär, inget annat än besvär."
"Herregud, finns det nåt annat än jobb här livet?"
"Tänk på att folk faktiskt är avundsjuka på oss."
Du är bra på det, eller hur?
Bra på vadå?
Att läsa.
Vad är det som är så roligt?
Jag trodde inte jag var bra på nåt.
Vad håller du på med? Vad är det här?
Varför låtsades du som om du inte kände mig?
Du ville inte veta av mig! Du såg att jag var i första vagnen!
Vad tror du att jag höll på med? Varför tror du att jag var där?
Hur ska jag kunna veta det? Jag har jobbat, jag måste ta ett bad.
Och jag vill vara ensam. Kan du vara snäll och gå?
Det var inte meningen att göra dig upprörd.
Det klarar inte du av... Du betyder inte tillräckligt mycket för mig.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag har aldrig varit med en kvinna förut.
Vi har varit tillsammans i fyra veckor...
...och jag kan inte leva utan dig.
Tanken av det tar kål på mig.
Jag satte mig i den andra vagnen för jag trodde att du skulle kyssa mig.
Trodde du att vi kunde älska i en spårvagn?
Är det sant det du sa? Att jag inte spelar nån roll?
Förlåter du mig?
Älskar du mig?
- Har du en bok? - Ja, det har jag.
- Jag tog med mig en imorse. - Vad är det för nåt?
"Odyssén" av Homeros. Det är min läxa.
Vi byter ordningen på saker vi gör. Läs för mig först...
...sen älskar vi.
- "Odyssén" av Homeros. - Vad är en odyssé?
Det är en resa. Han ger sig ut på en resa.
"Musa, berätta om mannen, den mångbefarne-"
"-som länge irrade kring sen han härjat Troja, den heliga staden."
"Han pressade hennes hand mot hans läppar... Hon var död."
"Bortom all hjälp."
"Jag klev in genom den lilla öppningen"-
-"och kom till en öppen plats omgiven av vindruvsklasar."
"Och hittade en man där som sov. Det var gamle Jim..."
"När du lär dig det. Behöver jag nog inte skrika på dig..."
"När jag ser det huset, börjar jag..."
“Lady Chatterley kände hans nakna hud mot henne när han kom in i henne..."
"För en stund var han fortfarande inne i henne..."
- Var fick du tag i det här? - Jag lånade den av nån i skolan.
Du borde skämmas.
Fortsätt.
"Blixtar och dunder och en dånande virvelstorm. Det är vatten."
- Vad trodde du att det skulle vara? - Whisky.
- Whisky? Du kan inte mena allvar. - Det räcker för idag, grabben.
Jag undrade... Tror du att du kan ta ledigt? Vi kanske kan resa nånstans?
- Vad för resa? - Cykelsemester. Bara två dagar.
Jag har en guidebok. Jag har kollat ut resvägen. Titta!
Vad tror du?
Att du gillar att planera, eller hur?
"Jag är inte rädd... Jag är inte rädd för någonting."
"Ju mer jag lider...ju mer älskar jag".
"Fara kommer bara att öka min kärlek..."
"...eller vässa den. Eller ge den krydda."
"Jag är den enda ängeln du behöver."
"Du kommer att leva livet vackrare än när du steg in i det."
"Himlen kommer att ta tillbaka dig och säga:"
"Bara en sak kan göra en själ fullständig. Och den saken är kärlek."
Ursäkta mig. Vet ni vad ni vill ha?
- Vad ska du beställa? - Beställ du. Jag tar det du tar.
Två stekar, två potatissallad och två öl tack.
Tack. Jag hoppas att din mamma blev nöjd med maten.
Hon gillade måltiden väldigt mycket.
- Här, jag ska visa vart vi ska. - Det är lugnt, grabben.
Jag vill inte veta.
- Vad gör du? - Jag skriver en dikt. Om dig.
- Får jag höra den? - Den är inte klar.
Jag ska läsa den för dig nån dag.
- Godmorgon, Henry. - Godmorgon, mr Berg. Rum 306.
- Mår du bra, Michael? - Skynda, du vet hur hon är.
Snälla, ställ er upp.
Snälla, sätt er ner.
Svaranden.
Godmorgon, mina damer. - Mina herrar, välkomna era nya klasskamrater-
-och behandla dem med artighet. Varsågoda och sitt.
- Jag heter Sophie. - Jag heter Michael.
"Odyssén" Ta fram era böcker.
Alla tror att Homeros ämne är hemkomst. "Odyssén" är en bok om en resa.
Hemma är ett ställe man drömmer om...
Clerk, jag vill inte störa men vi ska studera Homeros, inte Sophie.
- Visst är det vackert? - Det kommer att bli en bra sommar.
Varför går du tidigt? Har du nånstans att ta vägen?
Vi ses imorgon.
Ursäkta att jag är sen.
Jag blev kvar på skolan.
Jag har en ny bok. "Damen med den lilla hunden."
Av: Anton Chekhov.
"Var det ett nytt ansikte som uppenbarade sig på promenaden?"
"Damen med den lilla hunden."
Schmitz! Ett ögonblick.
Jag har läst dina rapporter. Utmärkt jobbat. Du ska få jobba på kontoret.
Du är befordrad. Gratulerar.
Vi drar härifrån...!
Kom igen! Michael, vi ger oss av.
Det ska vara en överraskning på din födelsedag.
- Vad är det? - Vi trodde att du skulle gilla det.
- Vi har öl! Vi kan dansa! - Jag har lovat nån.
Michael?
"Här och där reflektioner av stjärnorna och ljusen..."
Vad är det? Vad är det för fel?
Det är ingenting.
Det är inget.
Du frågar aldrig. Du besvärar dig aldrig att fråga hur jag mår.
- Det säger du aldrig. - Det råkar vara min födelsedag.
Det är bara min födelsedag. Och du har aldrig frågat när den är!
- Du vill ha bråk, grabben! - Nej, vad är det för fel på dig?
- Vad har du med det att göra? - Det är alltid på dina villkor.
Vi gör vad du vill. Alltid som du vill. Mina vänner ordnade en fest åt mig!
Vad gör du här då? Gå tillbaka till festen. Är det vad du vill?
Det är alltid jag som måste be om ursäkt.
Ingen behöver be om ursäkt.
"Krig och fred", grabben.
Nu måste du gå tillbaka till dina vänner.
Mår du bra?
Det är han.
Bra. Ge pojken nåt att äta.
Jag tror att vi alla visste att du skulle komma tillbaka så småningom.
Mr Berg. Klockan är åtta. Din dotter.
Tack.
Julia.
- Du har väl inte fått vänta? - Jag var tidig.
Välkommen tillbaka.
- Vad ska du bestämma dig för? - Jag vet inte.
- Jag trivs i Berlin förmodar jag. - Har du träffat din mor?
Jag ville bara iväg... Det var Paris, men kunde ha varit vart som helst.
Bort från dina föräldrar? Jag är medveten om att jag var svår.
Jag har inte alltid varit öppen mot dig.
Det är jag inte med nån.
Jag visste att du var reserverad.
Jag har alltid trott att det var mitt fel.
Julia... Hur fel kan man ha?
Vi ses snart.
- Godnatt, pappa. - Godnatt, Julia.
Ni som är här för det speciella seminariumet kan stanna kvar.
Professor Rohl kommer strax.
Vi verkar vara en liten grupp. En liten men utvald.
Det här kommer att bli ett unikt seminarium.
Vi börjar med upprop.
- Karl Jaspers. - Och mina damer...
- Så det är här du är. - Ja.
Stig på.
- Du tar seriöst på skolarbetet. - Jag vet inte.
- Du är en allvarlig pojke. - Det var så jag blev uppfostrad.
Du då? Är du allvarlig?
Är du säker på att du vill arbeta ikväll?
- Jag arbetar inte varje kväll. - Vi ses imorgon.
Vill du ha hjälp?
- Varför är alla poliser här? - De är oroliga för demonstranter.
- För eller emot? - Båda.
Det är en cirkus.
Vi ber alla fotografer att ge sig av.
Domstolen kan börja. - Snälla, sätt er.
Först ska advokaterna framställa sina yrkanden.
Det finns inget skäl att-
-hålla de svarande i fängelse tills rättegången är över.
- Vill du ha en penna? - Jag har en.
- Hanna Schmitz. Heter du Hanna Schmitz? - Ja.
- Kan du prata högre? - Jag heter Hanna Schmitz.
- Du föddes 21 oktober, 1922? - Ja.
På Hermannstadt. Och nu är du 43 år gammal?
- Ja. - Du gick med i SS 1943?
- Ja. - Varför gick du med dem?
- Jobbade du på Siemens-fabriken då? - Ja.
Du blev erbjuden en befordran. Varför gick du med i SS?
- Protest! - Jag omformulerar frågan.
Jag vill veta om hon anslöt sig till SS frivilligt.
- Jag hörde att det fanns jobb. - Fortsätt...
Jag jobbade på Siemens när jag hörde att SS rekryterade.
Vet du vad du skulle utföra för arbete?
De letade efter vakter. Jag sökte ett jobb.
- Och först jobbade du på Auschwitz? - Ja.
Till 1944. Sen flyttades du till ett mindre läger nära Kraków?
- Mår du bra - Ja.
...vintern 1944, i de så kallade "dödsmarscherna".
- Vad tyckte du? - Jag vet inte.
- Det var inte vad jag väntade mig. - Inte? På vilket sätt?
- Vad väntade du dig? - Jag tyckte att det var spännande.
- Varför tyckte du det? - För att det är rättvisa.
Samhället tror att de drivs av nåt som kallas "etik", men det gör de inte.
De drivs av nåt som kallas "lagen".
Du är inte skyldig bara för att du jobbade vid Auschwitz.
8 000 människor jobbade i Auschwitz.
19 har blivit fällda och bara sex för mord.
För att få det till mord måste du bevisa uppsåt.
Sån är lagen. Frågan är aldrig: "Var det fel"?
"Men var det lagligt"? Inte av våra lagar. Nej.
- Men dåtidens lagar. - Är inte det...
- Trångsynt? - Jo, lagen är trångsynt.
Å andra sidan, jag misstänker att människor som dödar andra människor-
-är medvetna om att det är fel.
Miss Schmitz... Känner du till den här boken?
- Ja. - En del har vi redan läst här.
Det är av en överlevande, en fånge som överlevde... Ilana Mather.
Hon var i lägret när hon var liten, eller hur? Hon var med sin mor.
I boken beskriver hon en urvalsprocess.
I slutet av månadens slit blev 60 intagna utvalda...
...de skulle skickas tillbaka till Auschwitz. Det stämmer, va?
Ja, det stämmer.
Än så länge har ni svarande nekat till att vara delaktiga i den processen?
Nu tänker jag fråga dig. Var du delaktig i den?
Ja.
- Så du hjälpte till att välja ut? Ja.
Erkänner du det?
I så fall... Berätta hur ni valde ut dem.
Det var sex vakter, så vi bestämde oss för att ta tio personer var.
Det var så vi gjorde - varje månad. Alla valde tio stycken.
Menar du att dina medsvaranden tog del av processen?
- Det gjorde vi allihop. - Trots att de har nekat?
Det är lättare att säga "vi" istället för "jag", eller hur?
Insåg du inte... Att du skickade kvinnorna till döden?
Jo, men... Det anlände nya, nya kvinnor anlände hela tiden, så...
Vi var ju tvungna att göra plats åt de nya.
- Du förstår nog inte riktigt... - Det fanns inte plats för alla.
Det jag menar är... Låt mig omformulera mig: För att skapa rum...
...valde du kvinnor och sa: "Du och du måste skickas tillbaka och dödas."
Vad skulle du ha gjort?
Skulle jag aldrig ha börjat jobba på Siemens?
De är redo för dig nu, ms Mather.
Ge dig iväg!
- Var är Michael? - Jag vet inte.
I din bok beskriver du urvalsprocessen...
Du skulle jobba och när du inte var till nån nytta för dem-
-skickade de tillbaka dig till Auschwitz för att bli dödad.
Finns det folk här idag som gjorde de urvalen?
Jag vill att du identifierar dem. Kan du peka ut dem?
Hon.
Och hon.
Hon.
Och hon...
Hon.
Och hon.
Tack. Fortsätt.
Varje vakt valde ut ett antal kvinnor.
- Hanna Schmitz valde annorlunda. - På vilket sätt?
Hon hade favoriter. Tjejer, mest unga.
Vi la märke till det, hon gav dem mat och nånstans att sova.
På kvällen, bad hon dem att följa med henne. Vi trodde...
Ni kan tänka er vad vi trodde. Sen fick vi reda på...
...hon fick kvinnorna att läsa högt för henne.
De läste för henne.
Först trodde vi att den här vakten... Var mer känslig, mer mänsklig...
...vänligare. Hon valde ofta de svaga och sjuka...
...hon verkade nästan skydda dem.
Men sen skickade hon iväg dem.
Är det vänligt?
Jag vill flytta fram till marschen.
Du och din dotter marscherade i flera månader?
Vintern 1944 stängdes vårt läger.
De sa att vi skulle gå vidare. Men det ändrades varje dag.
Kvinnor dog runt omkring oss i snön. Hälften av oss dog under marschen.
Min dotter säger i boken:
"Det här är ingen dödsmarsch, snarare en dödsgalopp."
Berätta om natten i kyrkan.
Vi trodde att vi hade tur den natten för vi hade tak över våra huvuden.
Vi kom till en by, som vanligt tog vakterna de bästa sovplatserna.
Men de lät oss sova i en kyrka.
Det var ett bombanfall mitt i natten. Kyrkan träffades.
Först kunde vi bara höra elden, i kyrktornet.
Sen kunde vi se brinnande strålar, de började att krascha mot golvet.
Alla rusade...
...rusade mot dörrarna.
Men dörrarna var låsta från utsidan.
Kyrkan brann ner. Ingen öppnade dörrarna? Stämmer det?
- Ingen. - Trots att ni brann ihjäl?
- Hur många dog? - Alla.
Men du överlevde.
Tack.
Jag vill tacka dig för att du kom till det här landet och vittnade.
Jag vet inte. Jag vet inte vad vi gör här längre.
- Inte? - Vi ska tänka som advokater...
...men det är nåt vidrigt med det här.
Det här hände inte tyskarna. Det hände judarna.
- Vad försöker vi att göra? - Vi försöker att förstå!
Sex kvinnor låste in 300 judar och lät de brinna upp. Vad är det vi ska förstå?
Berätta, jag frågar: "Vad är det vi ska förstå"?
Jag trodde på det här till en början. Nu tror jag att det är en omväg.
En omväg från vad?
Du sätter sex kvinnor i en rättegång-
-och säger: "De var de onda, de var de skyldiga"!
För att ett av offren råkade skriva en bok. De är i rättegång och ingen annan!
Vet ni hur många läger det fanns i Europa?
Folk tjatar om hur mycket alla visste. Vem visste? Vad visste dem?
Alla visste! Våra föräldrar, våra lärare. Det är inte det som är frågan.
Frågan är: "Hur kunde ni låta det här hända"?
Eller ännu bättre - varför tog du inte livet av dig när du fick reda på det?
Tusentals! Så många var det. Det fanns tusentals läger. Alla visste.
- Titta på den kvinnan... - Vilken kvinna?
Henne som du alltid stirrar på. Jag är ledsen men det gör du.
- Jag vet inte vem du menar. - Vet du vad jag skulle göra?
Ta pistolen, och skjuta henne själv.
Skjut allihop!
Varför låste du inte upp dörrarna?
Jag har frågar er alla men får inget svar.
Två av offren är här. De förtjänar ett svar.
Här är SS-rapporten. Alla har kopior.
Det här är rapporten som signerades av er alla direkt efter händelsen.
I rapporten påstår ni att ni inte visste om elden förrän efteråt.
Men det är inte sant, eller hur?
Det är inte sant.
- Jag vet inte vad du frågar om. - Varför låste du inte upp dörrarna?
För de uppenbara skälen.
- Vi kunde inte. - Varför inte?
Vårt jobb var att vakta fångarna. Vi kunde inte låta dem fly.
Ni hade fått skulden om de hade rymt, ni hade blivit åtalade, kanske avrättade?
Hade vi öppnat dörrarna hade det blivit kaos.
Det hände så fort, det snöade. Bomberna... Det var lågor över hela byn.
Sen började de att skrika. Och det blev värre och värre.
Vi kunde inte låta dem fly. Vi var ansvariga för dem!
Så du vet vad som hände? Du gjorde ett val.
Du lät dem dö istället för att riskera att de skulle fly.
De andra svaranden har gjort en anklagelse mot dig. Har du hört den?
- De säger att du bestämde. - Jag var ju bara en av vakterna.
- Hon bestämde! - Var det du som skrev rapporten?
- Nej! Vi skrev den tillsammans. - Hon skrev rapporten!
Stämmer det? Jag vill se ett prov av din handstil.
- Min handstil? - Jag måste veta vem som skrev rapporten.
Jag förstår inte, det har ju gått 20 år.
- Ge henne en bit papper. - Ska ni jämföra en 20 år gammal handstil?
Stig fram.
Det behövs inte.
Det var jag som skrev rapporten.
Tystnad, snälla. Ordning i salen.
Du har hoppat över seminariumet.
Jag har information. Som gäller en av de svarande.
- Nåt de inte erkänner. - Vad för information?
Jag förstår precis, du har en moralisk skyldighet att avslöja det för domstolen.
Det råkar vara så att den här informationen gynnar den svarande.
Det kan hjälpa henne. Det kan påverka resultatet, definitivt domen.
Det är ett problem.
Den svarande vill hålla den här informationen hemlig.
Ett ögonblick, tack.
Vad har hon för skäl?
- För att hon skäms. - Över vad?
- Har du pratat med henne? - Självklart inte.
Jag kan inte... Jag kan inte göra det.
Jag kan inte prata med henne.
Vad vi känner är inte viktigt. Frågan är bara vad vi gör.
Om människor som du inte lär dig vad som hände med såna som mig-
-vad är det då för mening med nånting?
Schmitz! Du har en besökare.
Tysta!
Michael Berg!
Tiden är ute.
Ska du komma in?
Du tog tid på dig.
Vad är det?
- Vart ska du? - Jag är ledsen.
Jag vill sova ensam.
- Nazist! - Nazisthora!
Tystnad i domstolen!
Ställ er upp.
Domstolen finner följande skyldiga: Rita Beckhart-
-Karolina Steinhof, Regina Kreutz, Angela Zieber och Andrea Luhmann-
-för att ha medverkat till 300 mord.
Domstolen finner Hanna Schmitz skyldig till 300 mord.
De anklagade döms till följande:
Beckhart Rita, Karolina Steinhof-
-Regina Kreutz, Angela Zieber och Andrea Luhmann.
Ni kommer att få avtjäna ett straff i fängelse i fyra år och tre månader.
Hanna Schmitz. Då du spelade en annan roll, hamnar du i en annan kategori.
Den anklagade Schmitz döms till livstids fängelse.
- Var ska vi? - Det berättar jag när vi är där.
- Du sa att du gillade överraskningar. - Jag gillar överraskningar.
NEUSTADT, VÄSTTYSKLAND, 1976
Hon har växt, eller hur?
Jag vet inte. Det var så länge sen jag såg henne, hur ska jag kunna se det?
Det är mitt fel. Jag skulle inte ha kommit oannonserad.
Pappa ska bo i ett eget hus.
Jag är rädd att jag har dåliga nyheter, mamma. Julia vet redan.
Gertrud och jag ska skilja oss.
Du kom inte till din fars begravning, men för det här?
Det är inte lätt för mig att besöka den här stan. Det var inte det jag menade.
Du får inte oroa dig för Gertrud.
Jag ska se efter henne. Hon är redan åklagare så...
- ...hon tjänar mycket mer än mig. - Michael...
Jag är inte orolig för Gertrud. Jag är orolig för dig.
"Musa, berätta om mannen-"
"-den mångbefarne-"
"-som länge irrade kring sen han härjat Troja, den heliga staden."
215 - post.
217 - post.
- 121966215. - Nummer.
Öppna det.
Testar, testar. Ett-två-tre.
"Odyssén" av Homeros.
"Musa, berätta om mannen..."
"...den mångbefarne..."
"...som länge irrade kring sen han härjat Troja, den heliga staden."
"...till dödens hus. Men jag hoppades att andra skulle komma."
"Skuggor av kända hjältar, män som dog och spöken..."
"Hon känner sig gammal. Låt oss gå till sängs tillsammans."
"Blanda kärlekens konstverk, vilket kommer andas förtroende oss emellan."
"Inte för hela världen, inte förrän du lägger din ed, gudinna-"
"-låt inte nya intriger skada dig."
"Hon skulle aldrig skada mig. När hon var färdig, la jag mig i hennes säng."
"När gryningen med sina röda skyar visade sig återigen..."
"Damen med den lilla hunden." Av Anton Chekhov.
"Ett nytt ansikte hade uppenbarat sig på promenaden. Damen med den lilla hunden."
- Jag vill låna en bok. - Vilken då?
- Har du: "Damen med den lilla hunden"? - Vad heter du?
Hanna Schmitz.
"Damen med den lilla hunden."
Damen med den lilla hunden. Ett, två, tre... Hund.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex. Damen med den lilla hunden.
VÄSTBERLIN, 1980
"Tack för senast, grabben. Jag gillade det verkligen."
- Inget brev? - Nej. Skriv under här.
"Snälla, skicka mer kärlek."
"Jag tror att Schiller behöver en kvinna."
"Får du mina brev? Skriv till mig, grabben."
- Är det Michael Berg? - Ja.
Tack för att du ringde mig. Fick du mitt brev?
Jag har det här.
Som jag skrev, Hanna Schmitz kommer att släppas snart.
Hon har suttit inne i över 20 år.
Hon har ingen familj, inga vänner. Du är hennes enda kontakt.
- Besöker du henne inte? - Nej, det gör jag inte.
När hon kommer ut måste hon ha ett jobb. Hon måste ha ett ställe att bo på.
Du kan inte tänka dig hur skrämmande den moderna världen måste vara för henne.
Jag har ingen annan att vända mig till. Om du inte tar ansvar för henne...
...så har Hanna ingen framtid alls.
Det var snällt av dig. Tack för att jag fick veta det.
Är du Michael Berg? Jag heter Louisa Brenner. Godmorgon.
Vi väntade dig tidigare.
Jag borde varna dig: Hanna har inte varit sig själv på länge.
Hon har varit annorlunda de sista åren.
Jag tar dig direkt till matsalen. De har precis ätit klart.
Bord fyra.
Du är vuxen, grabben.
Jag har en vän som är skräddare.
Han kan ge dig ett jobb. Och jag har hittat ett ställe du kan bo på.
Det är ganska litet, men det är bra. Du kommer att gilla det.
Det finns olika umgängesprogam. Kulturella saker jag kan skriva in dig i.
Och biblioteket ligger nära.
Läser du mycket?
Jag vill helst att folk läser för mig.
Det är över nu, eller hur?
- Gifte du dig? - Ja, det gjorde jag.
Vi har en dotter. Som jag skulle vilja träffa mycket mer.
Äktenskapet höll inte.
- Har du tänkt mycket på det förflutna? - Med dig menar du?
Nej... Inte på mig.
Innan rättegången tänkte jag aldrig på det förflutna.
Nu då? Vad känner du nu?
Det spelar ingen roll vad jag känner. Det spelar ingen roll vad jag tror.
De döda är fortfarande döda.
- Jag visste inte vad du hade lärt dig. - Jag har lärt mig att läsa.
Jag hämtar upp dig nästa vecka, okej?
Det låter som en bra plan.
Vi kan göra det lugnt eller ställa till med en scen.
Okej, lugnt.
- Ta hand om dig, grabben. - Du med. Vi ses nästa vecka.
Jag har kommit för att hämta Hanna Schmitz.
Sätt dig, snälla.
Hon packade aldrig. Hon planerade aldrig att ge sig av.
"Var det ett nytt ansikte...som uppenbarade sig på promenaden?"
"Damen med den lilla hunden."
Hon lämnade ett meddelande åt mig, ett sorts testamente.
Jag kan läsa det som rör dig.
"Det finns pengar i den gamla teburken. Ge det till Michael Berg."
"Han ska skicka det med de 7 000 mark som finns på banken-"
"-till dottern som överlevde branden. Det är till henne."
"Hon får bestämma vad hon vill göra med dem. Säg till Michael att jag hälsade."
- Ms Mather? - Ja... Och du är Michael Berg?
- Jag har väntat på dig. Snälla... - Tack.
Du måste berätta varför du är i USA.
Jag var redan här. Jag var på en konferens i Boston.
Är du en advokat? Jag blev nyfiken av ditt brev men förstod det inte.
- Du deltog i rättegången? - Ja, för nästan 20 år sen.
Jag studerade juridik. Jag kommer ihåg dig, särskilt din mamma.
Min mamma dog i Israel för många år sen.
- Jag är ledsen. - Fortsätt.
Du kanske har hört att... Hanna Schmitz nyligen dött.
- Hon tog livet av sig. - Var hon en vän till dig?
En sorts vän. Så här ligger det till:
Hanna var en analfabet i större delen av hennes liv.
- Förklarar det hennes beteende? - Nej.
- Eller är det en ursäkt? - Nej.
Hon lärde sig att läsa när hon satt i fängelse. Jag skickade band till henne.
Hon har alltid gillat... att folk läser för henne.
Du kan väl börja med att vara ärlig med mig. Iallafall börja så.
Vad hade ni för vänskap?
När jag var ung hade jag en affär med Hanna.
Jag är inte säker på att jag kan hjälpa dig, mr Berg.
Jag är inte villig att göra det.
Jag var 16 när jag träffade henne. Affären varade bara en sommar, men...
Men vadå?
Jag förstår.
Visste Hanna Schmitz effekten hon hade på ditt liv?
Hon har gjort mycket värre saker mot andra.
Jag har aldrig berättat för nån.
Folk frågar mig hela tiden vad jag lärt mig av lägren.
Det var ingen terapi.
Vad tror du att det var för nåt? Universitet?
Vi var inte där för att lära oss. Det förstår man väldigt väl.
Vad ber du om? Förlåtelse? Eller vill du bara känna dig bättre?
Lyd mitt råd och gå till teatern om du vill bli renad. Läs litteratur.
Gå inte till lägren.
Det vinner du ingenting på.
Ingenting...
Det hon ville... Det hon ville var att ge dig sina pengar.
- Jag har dem med mig. - Till vadå?
Det du tycker passar.
Här.
När jag var liten hade jag en teburk till mina skatter.
Den såg inte ut så här. Den hade kyrilliska inskriptioner.
Jag tog med mig den till lägret, men den blev stulen.
- Vad var det i den? - Sentimentala saker.
Hundhår. Biljetter till operan som min pappa hade tagit med mig på.
Den stals inte för sitt innehåll. Det var burken som var värdefull.
Jag kan inte göra nåt med de här pengarna.
Om det har nåt att göra med utrotningen av judarna-
-känns det som ett frikännande och det är nåt jag inte godkänner.
Jag tänkte en organisation för att uppmuntra läs- och skrivkunnighet.
Bra.
Vet du om det finns en judisk organisation?
Det finns en judisk organisation för allting.
Inte för att läs- och skrivkunnighet är ett judiskt problem.
Du kan väl ta reda på det? Skicka pengarna.
- Ska jag göra det i Hannas namn? - Det du tycker passar.
Jag behåller burken.
Tack.
JANUARI, 1995
- Vart ska vi? - Gillade inte du överraskningar?
Jo, jag gillar överraskningar.
Vem var hon?
Det var det jag ville berätta för dig.
Det är därför vi är här.
Berätta då.
Jag var 15...
Jag var på väg hem från skolan.
Jag var sjuk... och en kvinna hjälpte mig.
Tillägnad: Cecilia
Svensk text: SSG - Incubator
www.SweSUB.nu